Propaganda

= Propaganda: maniqueisme o hipocresia? =

Quan pensem en la propaganda, un nom ens ha de venir a la ment: Harold Lasswell. Més enllà de per ser part del temari de la nostra assignatura, perquè la propaganda és una cosa que ha marcat, marca, i marcarà la nostra història, i aquest politòleg va desenvolupar una molt important reflexió teòrica al voltant de l’ús que els estats han fet d’aquesta, i no només els totalitaris, sinó també els democràtics. Al cap i a la fi, qualsevol sistema polític i econòmic necessita d’un nivell de legitimació suficient com per a que la gent l’accepte i, amb el temps, es senta còmoda en ell. I d’ací la importància de ser conscients del paper de la propaganda, de conèixer teories com la de Lasswell.

“La propaganda és la gestió de les mentalitats col·lectives mitjançant la manipulació de símbols significatius”, va escriure al seu assaig //The Theory of Political Propaganda//, considerant la paraula //mentalitat// com a la tendència a actuar d’acord amb certs patrons de valoració.

És fonamental no ignorar aquesta proposta teòrica, i és que Lasswell està parlant, al 1927, de símbols, de construir la realitat, un tema que no va gaudir de la seua pròpia teoria fins a propostes com la de l’interaccionisme simbòlic, o la del mateix construccionisme. És a dir, fins a més de deu anys després. Blumer no va batejar l’interaccionisme simbòlic fins a 1938, i Lasswell ja estava parlant de símbols.

I és que, al final, la propaganda consisteix en això: en símbols. Símbols que busquen influir en una comunitat, amb un objectiu bàsic: la //legitimació//. Tornem a connectar amb uns altres estudis, en aquesta ocasió en els //Cultural Studies//, concretament en l’Escola de Birmingham. La superestructura cultural pot acceptar o rebutjar la infraestructura econòmica, així que, per aconseguir l’hegemonia (ara ens anem a Gramsci, tot està relacionat, al final), és necessari que la ciutadania senta que aquesta està legitimada.

Tots sabem qui va ser Goebbels. Tots coneguem eixe famós //I want YOU for US Army//. Tots hem vist cartells del constructivisme rus. Però hem de sobreposar-nos a tot açò (sense oblidar-lo, és clar). Hem de tenir en compte que, si //propaganda = legitimació//, aleshores va a estar present tant a l’hora de mantenir l’status quo com a l’hora de canviar-lo.

És a dir:



Però també:

[[image:Bastilla.jpg width="648" height="424" caption="«La llibertat guiant al poble», Eugéne Delacroix, 1830 FONT :: educacion.ufm.edu "]] [[image:Soviet_Poster_4.jpg width="248" height="405" caption="«Per a tenir més, hem de produir més. Per a produir més, hem de saber més» FONT :: Wikipedia "]]

Però no tota la “propaganda de canvi” sembla tan “desfasada” (per dir alguna cosa).

I així:

[[image:Polly Nor.jpg width="800" height="800" caption="«Thinking Bout You» (Pensant en tu), Polly Nor, 2015 FONT :: pollynor.com "]]

Això ens plantejaria el dubte: és tota la propaganda dolenta? Com impulses un canvi positiu sinó és des de la propaganda? Parlar dels beneficis del canvi és propaganda, doncs, al final, es busca influir en unes actituds i pensaments. Les manifestacions estan plenes de símbols que fan propaganda d’allò que volen assolir. Les banderes són propaganda d’un model estatal. El crucifix és propaganda d’un model moral-religiós. I clar, un catòlic no dubtarà mai en dir que el crucifix és bo, mentre que el crucifix invertit és dolent. Tots acceptem aquella propaganda que es correspon amb les nostres utopies, i rebutgem la que proposa formes de vida amb les que no somiem.

Aleshores, dolenta o necessària? Manipulació o empenta? Quan blanca, quan negra? Quan denunciable, quan justificable? Podem viure sense símbols? Podem canviar una societat, un conjunt de persones, sense propaganda? Sense //convèncer-les//? Sense //legitimar// la nostra proposta? Quan la propaganda s’empra per a un canvi dolent (anem-nos-en a allò obvi, i diguem el nazisme), aleshores és dolenta, però quan s’empra per a un canvi bo, aleshores és bona? Ah, però no tots coincidim en allò que és bo i allò que és dolent. La mateixa divisió del món en coses “bones” i “males” és propaganda moral-religiosa.

Què fem, aleshores? Tot o res? Quin és el camí del mig? És el camí del mig el mateix per a tots? No siguem maniqueistes. Ni hipòcrites. Com decidim? QUI decideix?

[[image:Captura de pantalla 2018-05-03 a las 19.16.32.png width="800" height="695" caption="Flavita Banana FONT: Instagram, flavitabanana "]]

Bibliografia
GONZÁLEZ, Julián. //Eugéne Delacroix, "La libertad guiando al pueblo". Óleo sobre tela, 1830// [en línia]. UNIVERSIDAD FRANCISCO MARROQUÍN, Departamento de educación. https://educacion.ufm.edu/eugene-delacroix-la-libertad-guiando-al-pueblo-oleo-sobre-tela-1830/

INSTAGRAM. //Flavitabanana//. https://www.instagram.com/p/BhUFW66F7lM/?taken-by=flavitabanana

MALLÓ VILAPLANA, Oriol. //Harold Lasswell: la teoría de la propaganda política traducida al español// [en línia]. EL MEXIQUEÑO, 5 octubre 2016. https://xn--elmexiqueo-19a.com/harold-lasswell-teoria-propaganda-politica/

NATIONAL GEOGRAPHIC ESPAÑA. //"Estado de decepción": El poder de la propaganda nazi// [en línia], 11 febrer 2018 http://www.nationalgeographic.com.es/historia/actualidad/estado-decepcion-poder-propaganda-nazi_12312/1

POLLY NOR. Thinking Bout You - By //Polly Nor//. http://www.pollynor.com/Thinking-Bout-You-By-Polly-Nor

WIKIPEDIA. //Propaganda soviética//. https://es.wikipedia.org/wiki/Propaganda_sovi%C3%A9tica

Valladolid Company, Nuria