Theodor+Adorno

=Theodor Adorno=

Biografia
Theodor Ludwig Wiesengrund Adorno va ser un filòsof i sociòleg alemany nascut a Viège (Suïssa) l'11 de setembre de 1903, conegut principalment per la seua participació en l'elaboració de la Teoria Crítica de l'Escola de Frankfurt, d'orientació marxista. Va ser format en les disciplines abans nomenades a la Universitat Johann Wolfgang Goethe de Frankfurt, i va accedir a "l'Institut per a la Investigació Social", l'origen d'aquest corrent de pensament, el 1932. El nomenament de Hitler com a canceller d'Alemaya el 1933 va forçar el seu exili; i després d'uns anys a Londres i Nova York es va instalar a Califòrnia amb altres membres fugits de l'Institut, com el membre fundador i gran amic Max Horkheimer. Tornà el 1949 a l'Alemanya de postguerra i va mantenir allí la seua activitat acadèmica fins la seua mort el 6 d'agost de 1969.



Pensament i obres
Theodor Adorno és un dels teòrics més rellevants de l'Escola de Frankfurt. L'objectiu d'aquesta era combinar l'anàlisi marxista i la Teoria del Psicoanálisis de Sigmund Freud per realitzar un qüestionament integral de la societat occidental. Pel context internacional, d'auge del feixisme i del colonialisme europeu, es tractava d'una crítica marcadament pessimista.

Les obres més rellevants de l'autor són:
 * Dialèctica de la il·lustració**, escrita conjutament amb Horkheimer. En aquesta obra es presenta l'Holocaust com una conseqüència de la modernitat il·lustrada, perquè ha sorgit de donar una aparença racional als mites nacionalistes i ètnics (dialèctica mite-raó). Amb la raó, que des de la il·lustració ha tingut una part de mite, les societats occidentals cometran els pitjors crims convençudes de la legitimitat d'aquests. Ja no predomina la racionaliatat, sinó de racionalització del mite. La raó, entesa com a nou mite inqüestionable i inalterable, adopta així una funció de dominació que socava el potencial alliberador que tingué en els seus inicis. En l'apartat netament comunicatiu, aquesta obra reflexiona sobre la cultura de masses i la @industria cultural.


 * Filosofia de la nova música**, un conjunt d'escrits de reflexió sobre els canvis en la música arran del progrés tècnic i el sorgiment de la cultura de masses. Adorno, que era també un músic respectat, escriu en l'obra que el conjunt d'avanços tècnics de la primera meitat del segle XX han provocat que la cultura haja adoptat les característique de la mercaderia; destinanda a la seua reproducció en sèrie i el consum de les masses. Aquests avanços han deixat la música en mans de la indústria cultural, l'objectiu de la qual és obtenir beneficis; el que ha tranformat la naturalesa popular i creativa de la música en una repetició i homogeïnització de productes musicals que han acabat transformant la mateixa música fent-la més simple i banal.

Biografia de Theodor Adorno. (2018). Biografiasyvidas.com, enciclopedia bibliogràfica en línea. Accedido: 28 Abril 2018, disponible en @https://www.biografiasyvidas.com/biografia/a/adorno.htm

DARTSCH, PABLO. 2014. "La dialéctica del Iluminismo: la razón como solución al mito y el devenir mito de la razón". //Qüestión, Revista Especializada en Periodismo y Comunicación// [en línia]. [Consulta 26/04/2018]. Disponible en: @http://perio.unlp.edu.ar/ojs/index.php/question/article/view/2296

SORIA MARTÍNEZ, VERÓNICA. 2015. "La experiencia de la regresión de la escucha planteada por Theodor W. Adorno en la producción musical y el arte sonoro de 1990 a 2013". Tesis doctoral no publicada. Universitat Politècnica de València. Disponible en: http://hdl.handle.net/10251/58771