Audiència

==== La [|teoria dels usos i gratificacions] aporta un nou enfocament a les investigacions, abans la pregunta era què feien els mitjans amb l´audiència, ara es què fa l´audiència amb els mitjans. ====

==== L´audiència es considerada com un element actiu en aquesta teoria i se li atorga la capacitat de elegir activament continguts en els mitjans per a satisfer les seues necessitats, i no soles això, sinó que l´eficàcia de la comunicació massiva estaria relacionada amb els receptors. Com l´audiència té unes determinades necessitats, triarà els mitjans en el cas de que aquests funcionaren com a gratificacions. Segons aquesta teoria, l´audiència es conscient del que vol i el que necessita quan s´exposa a un mitjà, es l´oposat al receptor passiu que teoritzen Laswell i Lazarsfeld i qüestiona la relació directa d´estímul-resposta. Cadascun dels membres de l´audiència està aïllat, i te necessitats distintes, a més aquesta teoria li atorga a l´audiència la capacitat crítica de fer judicis de valor sobre els continguts dels mitjans que estan consumint. ====

[[image:Katzjpg.jpg align="right" caption="Elihu Katz"]]
==== [|Elihu Katz] va ser el primer en estudiar empíricament que feia l´audiència amb els mitjans i va afirmar: "No importa que el mitjà siga gran i poderós, aquest no podrà exercir cap tipus d´influència sobre un individu a qui la informació o l´impacte creat pel mitjà no li haja resultat útil dins del contexte social i psicològic en el qual es desembolica. ====

==== Com l´audiència te aquesta capacitat de decisió, els mitjans de comunicació estaran oferint constantment productes dirigits a satisfer les necessitats de l´audiència i a més competint en altres fonts de satisfacció. ====

==== Aquesta concepció de l´audiència ha rebut prou[| crítiques], sobre tot des de l´Escola de Birmingham. Se l´ha acusada de ser massa individualista i obviar els factors culturals i contextuals, de ser poc sensible al contingut i el poder de determinats mitjans de comunicació que poden fer que l´audiència no tinga tant poder ni capacitat crítica com pretén atorgar-li la teoria. Per últim se l´ha dit que es una teoria hereva del funcionalisme i per tant massa conservadora. ====

Com exemple de com percep aquesta teoria a l´audiència recomane veure el capítol [|"The Waldo Moment"], de la serie Black Mirror, que explica com un dibuix animat es presenta a una campanya política a Anglaterra.

__**BIBLIOGRAFIA**__ 1. ROCCO, L. Teorías y Modelos de la Comunicación: Teoría de usos y gratificaciones: Katz, Blumler y Gurevitch. 04/04/2015. @http://tymdecomunicacion.blogspot.com.es/p/blog-page_13.html.

2. STEFANNY, A. Teoría de usos y gratificaciones. 14/12/2013 @https://es.slideshare.net/andreastefanny28/teoria-de-usos-y-gratificaciones

3. FUENTES MORA, D. TEORÍA DE USOS Y GRATIFICACIONES. 08/04/2013. @http://loquemepidiomiprofesora.blogspot.com.es/2013/04/teoria-de-usos-y-gratificaciones.html.

4. PAPÍ, L. 'Black Mirror': The Waldo Moment y la tiranía de las redes sociales. @https://www.espinof.com/series-de-ficcion/black-mirror-the-waldo-moment-y-la-tirania-de-las-redes-sociales  28/02/2013